The rites of Hanvil - Logbook

Eventyr
The rites of Hanvil

Aktører
Grizzle, Van Hoenn, Glorian

Som skrevet af.
Grizzle

Logbog
Vi mødtes i Hanvil hvor vi blev mødt Aerknandnd. Glorian kunne ikke lade være med at agere disrespektfuldt da han så deres ceremonielle klæder og blev således straffet. Hans våben og rustning blev taget fra indtil han kom tilbage fra prøvelsen. Efter dette lille sammenstød blev vi mødt af byens shaman. Hun gav os noget mørk væske og sendte os vest ud mod en hule. Vi fik som sådan ikke yderligere oplysninger andet end at vi skulle bringe noget tilbage, og vi ville vide hvad det var vi leder efter når vi ser det. Vi fandt denne hule og inde i den var der malet mærkelige hulemalerier. Før vi kunne nå at tyde dem, blev vi nødt til at drikke den væske vi fik med som puttede os i en trance af en sort. Vi endte alle sammen i en mærkelig åndeverden hvor vi fandt os selv under angreb af mærkelige dæmon‐væsner. Jeg er stadig ikke sikker på hvad jeg så, men da vi så mere an lod det til at vi befandt os på foden af en kæmpe. Glorian havde en ide om at det var guder. For at være helt ærlig gik det meget over mit hoved. Vi pressede videre og ankom til en hule som førte ind i kæmpen. Her blev vi konfronteret af et monster som... ændrede form ? Var en illusion? Jeg er stadig ikke sikker på hvad der inde, men det lod til altid at tage en dyreskikkelse. I mellemtiden var der en anden kæmpe som havde ankommet og stillet sig ved siden af den kæmpe vi stod på. Vi valgte ikke at undersøge den hule nærmere, da det lod til at være dårligt for os og kampen med de andre væsner havde taget noget af gejsten ud af os. Her fandt vi også en hule. I den hule sad tre mænd og grublede. Deres navn: Matamba, Etu, og Tierem. De var rådgivere uden en leder. De var fortvivlede over at de var under angreb af Eskara og hendes hær og søgte råd fra os. Det lod til at hvis vi ikke passede på med hvad vi sagde her, ville de blive aggressive og angribe os. Vi formåede at overtale dem om at i deres mørkeste tid burde de søge hjælp fra nabo‐samfund, blandt andet Hanvil, og Keirch Tyn. I det at vi havde overtalt dem, valgte Etu at forråde hans medrådgivere. Han stak en dolk i Matamba, men Matamba stak tilbage efter ham med sit spyd. I en kort stund blev vi blændet. Da vi kunne se igen var der kun knogler tilbage af de tre rådgivere. Vi gik ud fra at dette måtte være hvad vi kom efter, og tog nogle artefakter som de havde efterladt. Da vi kom ud af grotten igen blev vi mødt med en anden kæmpe som var på vej ude i horisonten. En enorm flerarmet kvinde. Hun sagde noget på et mærkeligt sprog, og i det tilkaldte hun en form for avatar af hende selv som angreb os. Vi besejrede den og skyndte os ind i grotten vi kom fra. Dette transporterede vores sind tilbage til vores egen krop. Vi tog tilbage til Hanvil hvor vi blev mødt med forundring fra shamanen. Vi havde ikke udført den jager rite som var tænkt for os, men i stedet en leders rite. For dette blev vi givet et leder‐skind hver. Et skind som repræsenterer at vi holder en form for politisk magt i Hanvil og omegn. Derefter tog vi tilbage til Kierch Tyn. Dette skulle meget gerne betyde at vi nu har lov til at mødes i Hanvil når vi drager ud på eventyr.